Totoje vyprávění ojednom nevinném stvoření...
a o tom, jak navždy změnilo naše údolí.
Ještě před nedávnem...
prasata požívala úcty pouze mezi ostatními prasaty.
Trávila život v krutém a temném světě.
Tenkrát prasata věřila, že čím dříve vyrostou a ztloustnou,
tím dříve se dostanou do prasečího ráje.
- Vstaň! - Do místa tak nádherného,
že žádné prase nepomýšlelo na návrat.
Sbohem, mami.
Když rodičům nastal čas odebrat se do světa nekonečných radovánek,
selátka nebyla smutná.
Tím sejen přiblížila ke chvíli, kdy se i ona vydají na cestu.
Snad to bylo tím, že bylo tak samo.
Nebo ho snadněji chytili, že bylo tak smutné.
At'už to bylojakkoli, ze všech zvířat v chlívku toho dne...
vybralijenjedno.
- A co tohle? - To bude to pravé.
- Kolik ti dlužím? - Je to bezcenný zakrslík, Harry.
Jsi příliš skromná, Esme.
Devět z deseti prvních cen za marmelády,
to je víc než štěstí.
Štěstí je stejně důležité. Naše ovoce bylo letos mimořádně dobré.
A naše voda je také chutná.
Nepoužíváme samozřejmě městskou vodu.
Arthure Hoggette! Jak se máš?
Co tvoje ovce? Zkus štěstí.
Nechceš hádat? Je to pro dobrou věc.
- Nechovám prasata. - Vánoce. Pomysli na ty hody!
To bude stačit.
Prase a sedlák se na sebe podívali.
A v tom okamžikuje něco spojilo.
- Nejasnýpocit, že spolu budou sdílet osud. - Zvláštní.
Poprvé nekvičel jak blázen.
Teď budeš muset hádat.
Šestnáct liber, pět...
dvě unce.
Hoggette!
Díky, Arthure. Zvážíme to malé zítra.
Zavoláme ti, jestli vyhraješ.
Až vyhraješ.
NechtěI byste odhadnout váhu vepříka?
Na podporu Lion's Clubu.
Co s prasetem, Vévodkyně?
Jen si to představ. Šunka, slanina.
A kotlety, ledvinky, játra, droby, nožičky.
Krev necháme na jelita. Zvoní telefon.
Hoggette!
Dobrá zpráva. Vyhráljsi to prase.
Prasata jsou rozhodně hloupá
- Co je to, mami? - Prase.
- Až vyroste, tak ho snědí. - Snědí i nás?
Proboha, ne! Pánové jedí jen hloupá zvířata...
jako ovce, kachny a kuřata.
Vypadá ale hloupě.
Ne tak hloupě jako ovce. Hloupá ale prasata jsou.
Promiňte, nejsme hloupá.
- Proboha! Kdo jsi? - Jsem bílé yorkshirské.
- To je tvoje plemeno. Jak se jmenuješ? - Nevím.
Jak ti říkala maminka, aby tě odlišila od sourozenců?
Všem nám říkala stejně.
A jak?
Říkala nám Babe, dět'átko.
Možná bychom neměli mluvit o rodině.
Chci maminku.
No tak. Musíš být statečný kluk.
Já jsem odešla od mámy, když jsem byla jako ty, a má štěňata také brzy odejdou.
Dám na tebe pozor, než se postavíš na vlastní nohy.
Tomu prasátku je smutno. Bude s námi spát,
dokud se nepostaví na vlastní nohy.
Dokud se nepostaví na vlastní nohy.
Počurá se nám do postele!
Hlouposti!
Kdyby se ti chtělo, šel bys ven, že?
Hodný.
Dupni na něho!
Jak se jmenuješ, prase?
- Jak chutná? - Odkud sem přišlo?
Jak se věci mají
Chci projít! Zmiz!
Musíme s tím kačerem něco udělat.
- Co je to za zvuky? - Jen Ferdinand.
- Co je Ferdinand? - Kačer.
- Chce být kohoutem. - Nechce být kačerem.
- Jednou ho chytíme a sníme. - Ano, drahoušku.
Kdo by chtěI jíst kačera?
Babe, počkej tu.
- Prasata tam nesmí? - Živá ne.
- Jen kočky a psi. - Proč?
Tak to prostě je.
Prase, prase!
Mám pro tebe hostinu.
Ty št'astná kotletko.
Vynikající! Ano, ano.
Vyroste z tebe velké, tlusté prasátko?
No jistě!
- Kam jdeme? - Pracovat s ovcemi.
- Co jsou ovce? - Zvířata s hustou, vlněnou srstí.
A s tupým výrazem. Lidi nás k nim potřebují.
- Proč nás potřebují? - Protože jsme ovčáci!
- Ty ne, drahoušku. - Proč ne?
My musíme dělat psí práci. Ty jsi prase. Musíš tu zůstat a žrát. To je tvoje práce.
Vrátíme se k večeru.
Myslí si, že si nic nepamatuju. Já ale nezapomínám.
Zdá se, že ovce musí jen trpět.
Dobrý den. Promiňte.
Zatracený vlk!
- Já nejsem vlk, ale prase. Co jste vy? - Ovce.
Prase. Co jste vy?
Jsem ovce!
- Jste ovce! - Nejsem ale obyčejná ovce.
Jsem rasa Border Leicester. Jmenuju se Maa.
- Co je ti, Maa? - Mám nemocná kopyta a hrozný kašel.
A už nejsem nejmladší.
- Jsi sympatické prase. Jak se jmenuješ? - Babe.
Ne jak ti vlci. Chovají se k tobě hrozně!
Hned tě začnou kousat, ti primitivové!
- Kousat? - Nejen to. Někteří vlci jsou tak hrozní,
že tě chytnou a roztrhají!
Čipera by to nikdy neudělala!
Tak Čipera se jmenuje. Hrozně vzteklá.
- Není vzteklá. - Všichni vlci jsou na ovce zlí.
Surové potvory to jsou!
Milá stvoření jako ty bych s nimi pohromadě nerada viděla.
To odpoledne, kdy viděI Čiperu,
ho sužovalo mnoho otázek.
Vzteklá, zlá, surová?
Co dělali psi celé dny na pastvinách?
- Ahoj, Babe. MěI ses dobře? - Ano, děkuju.
Ta stará ovce se musela mýlit.
Prasátko si slíbilo, že už nikdy o nikom nebude špatně smýšlet.
Zločin a trest
To ráno, kdy se stal ten hrozný zločin,
začalo na Hoggettově statkujakojindy.
Já jdu!
Odstartuj!
- Teď! - Vzhůru.
Bála jsem se, že bude zvonit nahlas, ale zvoní docela melodicky.
Vešla jsem do železářství a viděla jsem, že tam na mě čeká.
To je krása, takhle se každé ráno budit!
Hoggette, jdeme do kostela.
Když se kačerrozhodl k odvážnému činu, věděI,
že bude potřebovat ochotného společníka.
Někoho spolehlivého, mimo vše podezření,
a hlavně velice naivního.
Cože?
Vypadáš na bystrého chlapíka, který se vyzná.
- Kdo, já? - Pojď se mnou. Uvidíš tu legraci!
Co budeme dělat?
Kačer věděI přesně, co chce udělat.
Budík musel zmizet. Závisel na tom celýjeho život.
Vidíš to? Dobře.
Půjdu do kuchyně, přes obývák...
- Správně. - ...a do ložnice.
Přinesu ti toho mechanického kohouta.
- A co kočka? - Přinesu ho potichu ven.
- Výborně. - Bojím se, že to nezvládnu.
Je to proti pravidlům. Do domu smějí jen psi a kočky.
Je to dobré pravidlo, ale tohle je důležitější. Je to otázka života a smrti.
- Opravdu? - Pojď za mnou.
Haló! Něco bys měI vědět.
- Lidi jedí kachny! - Prosím?
Většina kachen na to radši nemyslí, ale lidi mají rádi tučné kachny.
To se mi nezdá. Pán ne. Ani panička.
Lidi nejedí kočky. Proč?
Protože je potřebují. Chytají myši.
Lidi nejedí kohouty. Ti dělají vajíčka se slepicemi a všechny budí.
Zkusil jsem to se slepicemi, ale marně.
Začal jsem kokrhat a tak jsem objevil své nadání!
Načež oni si seženou strojek, který kokrhá za mě!
Taková zrada!
- Mechanického kohouta! - To snad ne!
To snad ano!
Život podvyživeného kačera...
asi nikoho moc nezajímá.
Ale já...
jsem všechno to, co mám.
Proč to mám udělat já?
Jsem alergický na kočky.
Dostávám z nich rýmu.
Neboj, já ji nevzbudím.
Můj život je v tvých rukách.
Jemine.
Sundej si z nohy tu vlnu.
Počkej. Zastav se. Otoč se.
Na druhou stranu! Otoč...
Ne, zastav se!
Stůj!
Ty hlupáku. Jdi ven.
- Ale řekl jsi, že beze mě to nejde. - Věř mi, jde to.
Víš to určitě?
Jdi ven a hlídej.
Dobrý nápad.
Poruč a udělej sám.
Hiídat před čím?
Neboj se.
Buď tu se mnou a prosím tě, už nemluv.
Dobře.
Nekýchej, Ferdo.
Zadrž dech.
Byla to moje chyba. Dal jsem jim moc volnosti.
Ale ukázalo se, že to tak nejde.
Ode dneška budeme dodržovat pravidla.
Každému stvoření, co mu patří.
Každé zvíře na svém místě.
A místo prasete je pod károu, ne ve stodole.
A v žádném případě v domě.
- Rozumíte? - Ano, pane.
A teď, prasátko, jelikož jsi malé...
a nerozumíš věcem, ulehčím ti to.
Zakazuji ti mluvit nebo obcovat...
s tím kačerem. Navždy.
- Rozumíš mi? - Co znamená "obcovat"?
To znamená...
vůbec se ke kačerovi nepřibližovat.
Až se ten uprchlík ukáže, řekni mu to.
Je kačer, a tak se musí podle toho chovat. Žádné kokrhání a jiné nesmysly.
MěI by se smířit s tím, co je, a být za to vděčný.
- To platí pro nás pro všechny. - Ano, ano!
Rexještě dlouho pokračoval.
Ijinde se hodně mluvilo.
A sice o vánočním obědě...
a zda letos bude jako hlavní chod vepřová...
nebo kachna na pomerančích.
Vepřové maso je chutné a jemné.
A navíc má křupavou kůrčičku.
Chytněte ho!
Chytněte to prase!
Chytněte ho!
Co dnes jíš, to bude zítra chodit a mluvit
Ferdinande!
Všichni tě hledají.
- Co je to za místo? - Co se tam děje?
Rex není moc rád. Ta nová pravidla!
Nesmím...
Co nesmíš?
- Prasátko! - Cože? Kdyby něco, taks mě neviděI.
A já neviděI tebe. Ano?
DOMÁCÍ ZAVAŘENINA NA PRODEJ
HOGGETTŮV STATEK
Pro všechny tvoryjednou nastane čas,
kdy dětství skončí...
a otevřou se dveře do dospělosti.
Štěňata ovčáků na prodej
A ten čas přišel i pro štěňata Čipery.
I když Čipeře to připadalo přecejen moc brzy.
V kapse.
Čipero?
Můžu ti říkat mami?
A tak si prasátko...
našlo na statku své místo.
A bylo št'astné i ve spánku.
Vepřové maso je chutné a jemné
- Ahoj! - Jak se máte? Veselé Vánoce!
Jak se má moje zlatá holčička?
Babička má bonbón.
Dej mi pusu.
Hádej, co máme na Boží hod k obědu.
- Vepřovou pečeni. - Nenávidím vepřovou.
Je to všechno nesmysl, abyste věděli.
Kočky říkají, že prý to jsou Vánoce.
Vánoční oběd.
Oběd znamená smrt.
Oběd znamená smrt! Smrt znamená krveprolití!
Vánoce znamenají krveprolití!
Ano!
Počkejte.
Jedí prasata! Barbaři!
Ty se vrátíš na pastvinu, Maa.
Je to smutné, že tu nebude nikdo jako ty.
- Nikdy na tebe nezapomenu. - Mohl bych tě přijít navštívit.
To by bylo hezké, ale...
neměli bychom si dělat velké naděje.
A tak nastal Štědrý večer...
a došlo na prasátko.
Půjdeš na to dnes večer?
Dobře. Tak odkape všechna krev.
- Škoda. - Čeho?
Ničeho.
Co to, prosím tě, blábolíš?
Škoda, že přijdeme na příštím trhu o cenu za nejlepší šunku, nic víc.
Dělají se mu pěkné kýty.
Moc pěkné.
Ale asi...
je hloupost čekat.
Tady je!
- Pták. - Kuře?
Ne, to je kachna na pomerančích.
Mami, vypadá nádherně.
- Já nic z toho jíst nebudu! - To je krása.
Ferdinande!
Když ty jsi tady, tak kdo je to tam?
Jmenovala se Rosanna.
Proč Rosanna?
- Byla tak milá. - Ferdinande.
- Já už nemůžu. - Vážně!
Ten strach je na mě moc. Zažírá se mi do duše.
Někde v jiné zemi musí být příhodnější podmínky.
Budeš spokojený, jen když se smíříš s tím,
že na světě je to zařízeno takhle.
Stojí to za starou belu. Já nechci přijít o život.
Přeju vám všechno nejlepší.
- Kam půjdeš? - Nevím.
Neztratím se. Půjdu za dobrodružstvím.
- Bude se mi stýskat, Ferdo. - Ferdo? Tak mi nikdy nikdo neřekl.
Hodně štěstí, prasátko.
- Já jdu. - Sbohem.
Uděláš pro mě něco?
- Co budeš chtít. - Otevři mi.
Prasátko vědělo, že se ze statku nesmí odcházet.
Ale něco tu neklapalo.
To je krása. Co je to?
Fax. Můžete nám posílat dopisy po telefonu.
Za normálních okolností by se...
prasátko těšilo na první návštěvu pastviny.
Ale teďhrozilo nebezpečí...
Maa i ostatním ovcím.
Franku, nechceš k večeři vepřovou?
- Maličký, ty jsi naživu! - Maa!
Co se děje? Kdo jsou ti lidé?
Já ho vyženu. Pojď, čuchej!
Kde je náš pán? Tohle přece nejde.
- Co je ti, drahoušku? - Tenhle nechci!
Já chci domeček, co jsem viděla v televizi!
No tak.
Rychle! Zažeň psy dovnitř!
Pojď!
Jedeme!
Hodný pejsek.
Hodné prasátko.
- Táta říká, že má hlídací prase. - Proboha!
Buď si kačer myslí, že je kohout,
nebo si prase myslí, že je pes!
Prase si myslí, že je pes!
"Smutný měsíc. Sám jsem tam stál
"Nic jsem si nepřál, nikoho jsem nemiloval.
"Smutný měsíc. Tys věděI, proč jsem tam byl."
Prase, které si myslí, že je pes
Pračka, rádio, nový budík.
Ten fax je hezký, ale nehodil by se vám?
My jeden už máme. Proto jsme vám ho dali.
Můžeme si posílat vzkazy.
Neboj se toho jen proto, že je to nové.
Tvoje účty mi dělají starost.
Máš větší výdaje než příjmy.
Tak si vyčerpáš rezervy.
Musíš se zmodernizovat, zvýšit příjmy.
Máš ještě koňský povoz.
- Tati? - To je zvláštní.
- Co? - Ty slepice a to prase.
Co s tím má prase společného?
Nic.
Jen se podívej. Hnědé a bílé.
Pojď, Rexi. Pojď, Čipero.
Pojď, prasátko.
Pojď!
Asi je spokojený s tím, co jsi včera udělal.
- Moc toho nebylo. - Pro tebe ne,
ale mohli ukrást celé stádo.
- Je na mě Rex naštvaný? - To nic, přejde ho to.
Jen se mu dnes radši vyhni.
Přiveď je, Čipero. Rexi, běž taky.
To je v pořádku.
Jste tak rychlí. To já nikdy nedokážu.
Prasata nemohou běhat rychle.
Ale rychlost není vše. Důležitý je přístup.
Musí vědět, kdo je pánem.
Běž.
Sežeň je, prasátko.
- Chce, abys je vyhnal. - Přiveď mi je.
Pamatuj, musíš je ovládnout.
Pak tě poslechnou. Běž!
Je to hrůza, mami.
Nesmysl. Zkusils to poprvé.
Nejste si rovni. Jsou to ovce, jsou podřadné.
- Ne, nejsou. - Samozřejmě, že jsou.
My jsme jejich páni. Jak jim to nedáš najevo, neposlechnou.
- Čipero, vyžeň to prase. - Musíš je ponížit, urazit.
- Vysmějí se mi. - Tak je kousni.
Bez slitování. Musejí se ti poddat.
- Dost! - Jdi!
Hněte sebou, vy...
vy tupohlavci!
Maličký, nech toho.
Co to do tebe vjelo? Právě jsem jim říkala, jaké jsi milé prasátko.
Maa, chci být ovčákem.
Na světě už je dost vlků,
takový milý mladík se přece nezvrhne.
Ty na to nemáš.
My dva pocházíme ze slavných ovčáků,
jejichž předkem byl velký Bahou.
Něco znamenáme.
A dnes mám s hanbou přihlížet tomuhle.
- Rexi, je to jen prasátko. - Tím horší je to urážka.
Promiň, že jsem tě kousl. Bolí to?
Tomu bych neříkala kousnutí. Máš vůbec zuby, nebo jen dásně?
Vidíte, dámy, má zlaté srdce.
Zlaté srdce.
Není třeba předstírat, že jsi vlk.
Takovému milému prasátku stačí požádat.
Děkuji vám. Bylo to od vás milé.
- Bylo nám potěšením. - Takové milé prasátko!
Tak jak jsi to dokázal?
Hezky jsem je požádal.
My ovce nežádáme. My jim nařizujeme.
To jsem udělal. Byly moc milé.
Rex by na mě mohl být hodnější, kdybych si s ním promluvil.
Ne. Radši to nech na mně.
Rexi?
Vím, že to dnes bylo...
pro tebe těžké.
Ale přece se nebudeš kvůli tomu mrzet.
Prosím tě, je takový krásný večer.
Tys mu to namluvila!
Ty jedna zrádkyně...
Od sebe!
Od sebe, Rexi. Čipero!
Nad údolí se snesl černý mrak.
Prasátko tušilo, žeje tojeho vina.
Ale vědělo také, že může vše napravit.
Promiňte, pane.
Ale domnívám se, že tyhle potíže...
Psinka to není. Vzteklina také ne.
To musí být hormony.
- Co když ten pes na to prase žárlí? - Já si to nemyslím.
Ne. Tak co budeme dělat?
Můžete ho zamknout nebo... šmik šmik. Třeba v úterý.
Ne.
Nebo ve středu.
Hoggett nechce, aby ho operovali. Je to chovný pes.
Můžu mu dát něco na uklidněnou,
ale na práci už nebude.
Dám ti prášky, co mu dáš do žrádla.
Hodný pejsek.
Ovčácké prase
Prasejako ovčák?
Rex byl ale vyřízen a Čipera byla raněná, takže farmářHoggett neměI na vybranou.
Maa! Pán ti musí dát lék.
To jsem si myslela! Je to příšerné.
- Já vím, ale je to pro tvé dobro. - Když to říkáš ty.
Když to farmáře Hoggetta poprvé napadlo,
považoval to za chvilkový nápad.
Nedalo mu to však spát, stejnějakojeho ostatníztřeštěné nápady.
- Co to dělají? - To je soutěž ovčáků.
Něco jako zkouška pro ovčácké psy?
A jejich pány. Jako běh přes překážky.
Jak poznají, kdo vyhrál?
Jde o čas a o chyby. Dostáváš body za rychlost.
A za každou chybu ti body strhnou.
Je chyba, když ovce jde jinam, a ztrácíš body.
- To je asi legrace! - Pro ovčáky je to pocta.
Já a Rex jsme kdysi...
To je jedno.
Zvítězil někdy Rex?
MěI k tomu předpoklady, ale nebylo mu přáno.
- Co se stalo? - Když byl Rex mladý,
zimní deště zatopily údolí.
Rex a pán odehnali většinu stáda na kopec.
Pak šel Rex hledat zbloudilé ovce.
Byly zaskočené stoupající vodou.
Snažil seje odvést do bezpečí, ale ony se nechtělypohnout.
Bylypříliš vyděšené a hloupé, než aby se zachránily.
Byla velká zima a voda stoupala.
Rex s nimi zůstal celou noc.
Do rána se ovce utopily.
- Rexe našli polomrtvého. - Mami!
Po dvou týdnech marodění u krbu se znovu postavil na nohy.
Ale sluch už neměI jako dřív.
Nikdy to nechtěI prozradit, ale je skoro hluchý.
- Proto je tak rozzlobený? - To ještě není všechno.
To všechno se stalo měsíc před velkou národní soutěží.
Snažil se, ale neslyšel pánovypovely, a tak byl pomalý.
Holá pravdaje ta, že kdyby nebylo těch hloupých ovcí,
Rex by byl největším šampionem.
Hodný pejsek.
Tak. Dobře.
Tudy.
Pak velká otočka doleva.
Velká otočka. Projdeš touhle brankou.
Tou dobou si paní Hoggettová začala dělat starosti o manžela.
Ale farmářHoggett věděI,
že nemá přehlížet malé nápady,
které mu nedaly spát.
Protože z nich se utváří osud.
Zavřeš branku a je to.
Tragický den
Můžeme dnes začít brzo?
Ještě ani nesvítá.
Můžeš jít pracovat, až zakokrhá kohout. Spi ještě.
Promiňte.
Promiňte, ale skoro svítá.
- Cože? - Promiňte, že vás ruším,
ale skoro svítá. Nemohl byste dnes zakokrhat o pár minut dřív?
- Vypadni! - Ale...
- Zmiz! - Jak myslíte.
Teďprasátko chápalo, proč ovce všem psům říkala vlci.
Mělo obrovskou zlost.
Maa!
- Jsi v pořádku? - Ahoj, maličký.
Maa, můžeš vstát?
Myslím, že ne.
Je po všem. Vici už utekli.
Zavolám pána, aby se o tebe postaral.
To nic nebude.
Maa!
Domů, prase.
Čipera věděla, že všem na statku hrozil...
stejný osud, pokud zabili ovci.
Ale nevěřila, že Babe ovci zabil,
a tak zůstala na pastvině, aby udělala něco neobvyklého: mluvila s ovcemi.
Řekněte mi, kdo zabil tu starou?
- Vik! - To je jediné slovo, které vy tupci znáte?
- Vik! - Chcete říct, že to byl pes?
- Kde je Babe? - Byl to vlk, nebo Babe?
- Vik! - Babe!
FarmářHoggett nesl něco přes ruku.
Takovou černou, lesklou trubici.
Pojď, prase.
Prase si matně pamatovalo, že z lesklých trubic vycházíjídlo,
a myslelo si, že z těch trubic...
vyjde nějaké překvapení.
- Babe! - Vlk!
Ticho!
Čipera se rozhodla, že bude mluvit pomalu,
protože bylo známo, že ovcejsou hloupé,
a nikdo byji nepřesvědčil o opaku.
Mohly byste mi laskavě sdělit,
co se tu stalo?
Ticho!
Řekněte mi, co se dnes ráno stalo.
Ovce mluvily velmi pomalu,
protože bylo známo, že vlcijsou hloupí,
a nikdo byje nepřesvědčil o opaku.
Babe přišel! Zachránil nás!
Vici zabili Maa.
Ale Babe je odehnal!
Mockrát vám děkuju!
Bylo nám potěšením.
Arthure!
Tady jsi! Co myslíš?
Volala policie. Prý se tu potulují divocí psi.
Mitchellovi přišli dnes ráno o šest jehňat.
Co děláš s tou puškou?
Já...
Nic.
Osudové prase
Je to snadné. PůI hodiny na 350 stupňů.
Na pátek jsem ti tu nechala králíka.
Pro Vévodkyni na ráno játra a na večer srdce.
Kromě pátku, kdy má hovězí ráno a vařená játra večer.
Ohřej to, ale kontroluj to, nebo do toho jen kousne.
To bude autobus.
- Sbohem. - Měj se hezky. Sbohem.
Dobrý den!
Jemine, Valdo.
Musím na národní konferenci.
Jsem nakonec místopředsedkyně severovýchodního kraje,
ale nerada nechávám muže samotného.
- Je pořád tak divný? - Jsou to jen hlouposti.
Malé hlouposti, kterých si všimne jen manželka.
- Za tři dny toho snad moc nenatropí. - To jistě ne.
Běž!
Dobrý večer. Strašné počasí.
Máte hrozný kašel!
Už dlouho neměIArthur Hoggett zvíře,
vjehož schopnosti by tolik věřil.
Do Velké národní soutěže ovčáků chybělyjen dva dny.
Skutečnost, žejeho zvíře bylo prase, ho nijak nezastrašila.
Jelikož byl pravdomluvný, bál se,
že na přihlášce bude napsáno "jméno psa."
A pak byjeho odpověďnebyla pravdivá.
Náhodou mu však prozatím štěstípřálo.
JMÉNO ÚČASTNÍKA
PRASE
Já tu můžu být.
Jen jsem... zdravíčko!
Co to tu je?
Jen klid.
Hodné prasátko.
Na světěje mnoho hodných koček.
Ale v každém sudu mohou být i nahnilájablka.
Aje třeba řídit se starým rčením:
"Pozorna kočku plnou zášti."
PÁTEK
- Jak je ti? - Jsem trochu unavený.
Musíš se vyspat, abys byl ve formě.
Nebuď dlouho vzhůru. Dobrou noc.
Dobrou noc, mami.
Promiň, že jsem tě poškrábala.
Trochu jsem se nechala unést. To kočky dělají.
Jsi nervózní kvůli zítřku?
Ne, to bude v pořádku.
Neměla bych to asi říkat, ale nevím, jestli si uvědomuješ,
že ostatní zvířata se ti smějí, že jsi ovčák.
A proč by se měla smát?
Říkají, že jsi zapomněI, že jsi prase. To je hloupé, že?
Říkají také, že nevíš, na co jsou prasata.
Jak to myslíš?
Proč jsou prasata na světě.
Proč všichni existujeme?
Krávy jsou na dojení.
Psi pomáhají pánovi s ovcemi.
Já jsem tu, abych byla krásná a mazlila se s paničkou.
No a?
Prasata ale nemají žádný účel.
Jako ho nemají kachny.
Já nero...
Řeknu ti to na rovinu.
Proč chovají pánové kachny? Aby je snědli.
Tak proč chovají pánové prasata?
I když se zdá, že některá zvířata nemají účel, ve skutečnosti ho mají.
Pánové musí jíst. Je to nakonec asi ten...
nejvznešenější účel.
Jedí prasata?
Říkají tomu vepřová. Nebo slanina.
Říkají jim prasata, jen když jsou živá.
Ale já jsem ovčácké prase!
Manžel paničky si s tebou jen tak pohrává.
Dříve nebo později dojde na každé prase.
Tak to na světě chodí.
Snad jsem tě nevystrašila?
Mami?
- Mami! - Propánakrále!
Co tu prosím tě děláš v tom dešti?
Máš před sebou velký den, musíš na sebe dávat pozor.
- Slouží prasata k jídlu? - Kdo ti to řekl?
Kočka. Prasata existují jen proto, aby byla snědena.
Je to pravda?
Je. Platí to pro většinu prasat.
Takže maminka, táta, bratříčci a sestřičky,
- všichni... - Asi ano, drahoušku.
- Chceš si to tom promluvit? - Ne, to nic není.
Chápu. Nic to není.
I... pán?
Ano.
Babe?
Babe!
Babe utekl.
Rexi?
Prosím tě!
Zavolej pána.
Tady je.
Vydrž, prasátko. Za chvíli budeme doma.
Má rýmu, ale to není důvod proto, aby nežral.
Jsem z něho vedle. Ale něco ti řeknu.
Jestli nezačne pít, přijdeš o něho.
Vzchop se.
Pán tě potřebuje.
Tak.
No tak, prasátko.
Hodný kluk.
Tak pojď.
"Kdyby mi bylo
"Dost slov dáno
"Vyzpíval bych ti
"Jasné modré ráno
"Vyzpíval bych ti
"Krásný dlouhý den
"A potom noc
"S bílým měsícem
"Kdyby mi bylo
"Dost slov dáno
"Vyzpíval bych tijasné modré ráno
"Vyzpíval bych ti
"Krásný dlouhý den"
Řeknu ti, co můžeš udělat.
Jsi vpořadí třetí, ale můžešjítjako poslední.
Ale musíš tu být do 15.30, nebo tě vyloučí.
Dobře.
Vítejte opět na Velké národní soutěži ovčáckých psů,
které se dnes koná v Kingsmithu, v srdci ovčího kraje.
Počasí je poněkud proměnlivé,
ale viděli jsme už skvělé výkony mnoha talentovaných psů.
Zůstaň.
Promiňte, ovce.
Dobré ráno vám všem!
Nikdy jsem neviděI ovce s tak výraznou černou hubou.
Dávají vám dost najíst?
Babe, zkusím to.
Tak, vy tupci! Dávejte pozor!
Poslouchejte, co vám řekne tohle prase,
nebo mezi vás vletím a rozcupuju vás!
To mě nenapadlo. Mluv na ně dál. Uvidím, co se dá dělat.
- To je hezké, co? - Až na to počasí.
- Tamhle je tvůj Bert! - Bert Ford a Sweep si vedou dobře.
- Sweep má teďpotíže s brankou. - Dost velké potíže.
- To bude stát Berta body. - Neboj, Valdo, je to jen malá chybička.
Vidíš, už mu to jde Iíp.
Příliš mnoho rozutíkaných ovcí. A Sweepje obvykle spolehlivýpes.
Stůj!
Jestli ty ovce s Babem nebudou mluvit, pán bude vypadat jako idiot.
- Nevím, co dělat. - Zbývá jen jedno.
Musím jít! Vrátím se včas.
Musely jste si vytrpět své,
na pastvině v takovém dešti.
Ten pes má naspěch.
Čeká mě pivo a televize.
Posledním účastníkemje Prase. Vlastníkemje A. Hoggett.
- Řekl "Hoggett"? - Myslím, že ano.
Řekl Hoggett. Úplně jasně.
To musí být jiný Hoggett. My máme jen dva psy a...
to určitě nejsou...
Vik! Vlk!
MIčte, hlupáci!
Prasátko je v nesnázích.
Vjakých nesnázích je Babe?
Ovce na závodišti s ním nechtějí mluvit.
Neposlouchají ho. Neví, co má dělat.
Nevíme, jak bychom mu mohly pomoci.
- Není správné pomáhat vlkům. - Počkej tu, vlku.
Musíte mluvit hlasitěji. Jsem trochu... nahluchlý.
Řekla jsem ti, abys tu počkal.
Poslechni jednou pro změnu starou ovci.
Uvidíme, co se dá dělat.
Skončili jsme. Zapněte proud.
Čekáme už dlouho,
aniž bychom věděli, co způsobilo zdržení.
Někdo se šel zeptat soudců.
Jakmile zjistíme, o cojde, ihned vám to oznámíme.
- Že by šlo o kontrolu dopingu? - Možná.
Nikdyjsem o podobné kontrole při této soutěži neslyšel.
Máme něco, co by mohlo být užitečné pro naše prase.
Heslo!
Než ti ho ale prozradíme,
- musíš nám složit slavnostní slib. - Jaký?
- Chovej se k nám slušně! - Musíš k nám být milý.
Zkusím to.
- Žádné kousání! - Nesmíš nás v žádném případě...
- kousat! - Dobře. Zkusím i tohle.
Staneme se terčem posměchu každého sdružení ovčáků...
- v civilizovaném světě! - Neexistuje pravidlo...
Rozhodne se až po zasedání výboru.
A co budeme mít příští rok? Hyenu, která skáče přes překážky?
Ale především nám musíš slíbit,
že toto heslo, které ti chceme svěřit,
nebude nikdy použito proti žádné ovci.
Slibuji. A dám to vědět i praseti.
- Siíbil to! - Je to pro Babe.
Maa by to tak chtěla.
Béé, ovce, beran.
Plemeni a stádu buď věren.
Všem ovcím buď věren. Béé, ovce, beran.
To je to heslo?
VÝBOR
Pane Hoggette, soudci mě pověřili, abych vám sdělil...
jejich zklamání nad tím, že člověk jako vy,
který tak dlouho a záslužně spolupracuje s naším sdružením,
mohl opovrhnout tradicemi,
jež tak dlouho vládly našemu sportu.
Přesto však neexistuje pravidlo,
které by vylučovalo účast vašeho... zvířete.
Výbor rozhodl, že pokud budete trvat na účasti,
nic vám v tom nemůže zabránit.
Co si přejete udělat?
Zdá se, že se něco začalo dít.
Pokud nenastanou dalšípotíže,
měli bychom uvidět Hoggetta ajeho psa, Prase.
- Nezvykléjméno, že? - Prase.
Kdo si chce zahrát?
Propána! Podívejte!
Je to blázen!
Účastník číslo 23, pan A. Hoggett s Prasetem.
Tomu se dá těžko uvěřit.
A aby toho nebylo málo, máme tu i zbloudilého psa.
Snaží se ho vyhnat.
Pes poskytne párrad o tom, jak se stát ovčáckým prasetem.
Teď je to na něm.
Zažeň je, prase.
Běž!
Béé, ovce, beran. Béé, ovce, beran!
Plemeni a stádu buď věren.
Všem ovcím buď věren. Béé, ovce, beran.
Cos to řekl?
Sežeň si psa, Hoggette.
To přece není žádná tragédie, Esme.
Bude tam tak stát celou dobu?
Nebojde o druh protestu?
Možná bychom se měli zeptat ovčáckého prasete?
Nebojeho trenéra?
Je to temperamentní typ.
Proboha!
To je Babe!
A. Hoggett s "Prasetem"
Já...
To...
Výborně! Ani nevíte, jak jsem vám všem vděčný.
Ještě jednu prosbu.
Kdyby ty tři dámy s obojkem vyšly z kruhu,
byl bych moc rád.
Při těchto velkých oslavách,
uprostřed změti vzrušených výkřiků,
dvě postavy stály tiše a strnule...
bok po boku.
To prase to dokázalo! Nejvyšší skóre!
Ačkoli všichni lidé na tribunách i před mikrofony...
zůstali v oněmění,
člověk, který za celý život utrousil méně slov než kdokoli z nich,
věděI dobře, co říci.
To je v pořádku, prasátko.
To je v pořádku.
Ajedna, dva a tři. Začněte.